Așadar, ce să spun?
Noii membri ai echipei vor urmări acest film în prima zi.
Înțeleg. Ceva...
Ceva mostre de înțelepciune spontană, nu?
Cum ați ajuns Înalt Comisar pentru Drepturile Omului?
Dumnezeule... Înțelegeți că nu pot rezuma 34 de ani în trei minute?
Ne puteți spune unde ați fost detașat.
Cambodgia, Timor, Bosnia.
Liban, Rwanda.
Îmi cereți să-mi povestesc viața.
Dar presupun...
că se dorește a fi ceva...
care să inspire, nu-i așa?
Categoric.
Bine.
Bună!
Numele meu este Sergio Vieira de Mello. Sunt brazilian,
iar în prezent sunt Înalt Comisar ONU pentru Drepturile Omului.
Această organizație
este cea mai mare oportunitate de a vă împlini visurile.
Dar nu uitați niciodată...
că adevăratele provocări, dar și roadele adevărate ale activității în cadrul ONU
le găsiți muncind pe teren.
Acolo unde oamenii suferă
și au nevoie de voi.
19 AUGUST 2003
ORA 16:28
SEDIUL ONU
BAGDAD
Sergio!
Toată lumea, afară!
Cu spatele la perete!
Pe coridor!
Te iubesc, scumpule.
Bush va dori să te duci în Irak.
Orice ar fi, mergem la Rio.
Știu ce-ai spus de Rio.
Dar te cunosc.
Îi poți refuza pe toți.
Kofi, Bush.
Și toți ceilalți.
Să-ți arăt cum se face?
Repetă după mine.
Nu.
- Nu. - Nu.
Sergio!
ÎN URMĂ CU TREI LUNI
M-am întâlnit cu dl președinte Bush,
care mi-a prezentat poziția Statelor Unite ale Americii,
iar eu i-am reamintit care este poziția ONU în această speță.
Nu cred că cineva poate anticipa numărul de pierderi de vieți omenești în război,
dar va fi mare...
prin definiție.
Bun venit la Aeroportul Internațional Bagdad!
Temperatura exterioară este de 43 de grade Celsius, cer senin.
Vă urez mult noroc!
Dragi concetățeni,
la această oră,
trupele americane și aliate se află în faza inițială a operațiunilor militare.
Atacul a venit în valuri.
Rachete de croazieră, urmate de bombardiere invizibile F-117.
Statuia lui Saddam Hussein este doborâtă,
iar, la căderea ei, mulțimea izbucnește în urale puternice.
Gata, a fost doborâtă.
Mulțimea a înnebunit, oamenii se năpustesc asupra statuii și o lovesc cu pietre.
Dorim să mulțumim tuturor cetățenilor irakieni care ne-au întâmpinat trupele.
AEROPORTUL BAGDAD
ORGANIZAȚIA NAȚIUNILOR UNITE
Sergio!
Tiranul a căzut,
iar Irakul a fost eliberat.
Bun venit la Bagdad!
Mă bucur de cunoștință!
Bun venit la Bagdad, dle!
Ce angajamente și-a luat dl Bush pentru asigurarea păcii?
Noul Irak va fi guvernat de lege, nu de un dictator.
Irakul eliberat va fi pașnic, nu un refugiu al teroriștilor
sau o amenințare pentru vecini.
Diplomatul brazilian Sergio Vieira de Mello a fost detașat
pentru a afla ce rol poate juca Organizația Națiunilor Unite
într-un Irak guvernat de SUA.
Trimisul Special al Secretarului General, cu o mare experiență în situații delicate,
pășește cu grijă în acest peisaj politic complicat,
lucrând mai degrabă cu SUA, decât împotrivă,
în timp ce încearcă să câștige încrederea irakienilor.
E în regulă.
Actele, vă rog.
Sunt în regulă.
Am văzut revolte cu oameni nemulțumiți
că SUA nu oferă încă energia electrică și serviciile promise.
Dacă nu au încredere că SUA se vor achita
de promisiunile făcute pentru a clădi o democrație veritabilă,
tot efortul de reconstrucție a țării se vă nărui.
Alte națiuni care au purtat războaie în afara granițelor
au rămas pe loc, pentru a ocupa și exploata.
Americanii, însă, după o bătălie,
nu vor decât să se întoarcă acasă.
Înapoi!
Plecați!
Privește, Sergio.
Nu are un aer foarte primitor.
Nu-i așa?
Suntem la Bagdad, Sergio, nu la Saint-Tropez.
- Stai aici! - Ce naiba faci?
Sergio...
Bună ziua!
Mă bucur să vă văd.
Încântat de cunoștință.
Iată planul. Toți avem birourile la etajul trei.
Carolina.
- Da? - Aici, pe dreapta.
Tu și echipa de finanțe.
Sergio.
- Ce s-a întâmplat? - Vorbim în zece minute.
- Poftim! - Mulțumesc.
Cu plăcere.
Am ajuns.
Sergio,
tot mai crezi că poți pleca după patru luni?
Da.
- Ce se întâmplă? - Danny...
Sergio, ce i-ai spus acelui soldat?
Ești teafăr?
Mă auzi?
Baza Salvatoare, sunt Salvatorul Șapte, terminat.
Baza Salvatoare, sunt Salvatorul Șapte.
Recepționați? Terminat.
Dacă mă aude cineva...
Sunt Von Zehle.
Spuneți-le soției și fetei mele că le iubesc.
Sunt sergent-major Bill Von Zehle.
Mă auzi?
Da.
O să te scot de aici.
- Ce? - Vreau să rămâi treaz.
Nu leșina, m-auzi?
Știi ce s-a întâmplat?
Știi unde ești?
Ești la Hotelul Canal, din Bagdad.
Sediul ONU. A avut loc o explozie.
- Nu-ți face griji, te scoatem de aici. - Nu.
Nu-i lăsa să retragă misiunea.
Doamne Sfinte...
Ești Sergio de Mello.
- Sunteți gata? - Da, Nadya. Invită-i pe toți.
Pe drum încoace,
m-am întrebat...
cum m-aș simți...
dacă aș vedea trupe străine pe străzile din Rio de Janeiro, orașul meu natal.
Nu mi-ar plăcea.
Și aș vrea ca asta să înceteze foarte, foarte repede.
Rolul nostru aici este să sprijinim poporul irakian
să înlocuiască oamenii coaliției cât mai repede posibil
și să-și redobândească deplina suveranitate.
Nu ne puteam asocia
cu genul de comportament pe care l-am văzut toți pe străzi.
- Domnule! - Ce ai pentru mine?
E vorba de Sergio.
PAUL BREMER TRIMISUL SUA
La naiba! S-a întâlnit cu ayatolahul Sistani?
Nu trebuia să aibă inițiative proprii. ONU lucrează pentru noi.
Sistani nu se întâlnește cu nimeni. Eminența Sa nici nu răspunde la telefon.
- Cum naiba a reușit Sergio? - Nu știu, domnule. S-a dus și-a făcut-o.
Trimisul ONU, Sergio de Mello, s-a întâlnit azi
cu cel mai influent lider religios din Irak, ayatolahul Sistani,
întâlnirea putând fi un pas crucial
pentru organizarea de alegeri anticipate și sfârșitul ocupației SUA.
De la sosirea sa în Irak, de Mello a străbătut țara
pentru a-i asculta pe oameni,
mulți dintre ei fără loc de muncă și tot mai disperați.
- Da? - Ce să fac?
Ce să fac? Să flămânzesc?
- Sergio? - Să mă fac hoț?
- Nu face asta. - Înapoi!
- Am terminat facultatea! - Înțeleg.
Lipsa de alimente se cronicizează, iar frustrările se adună.
Trebuie să redeschidem podurile, să lăsăm oamenii să muncească
și să se deplaseze prin oraș,
cu taxiul, mașina personală,
fără riscul de a fi reținuți.
Regele Abdullah a confirmat întâlnirea de marți,
apoi la Teheran, cu dl președinte Khatami.
Bine. Mulțumesc, Lynn.
Unii cred că, în condițiile actuale, ne pot ataca acolo.
Răspunsul meu este: „Veniți!”
Avem trupele necesare pentru a ne ocupa de siguranța...
Nu-mi vine să cred că vor redeschide închisoarea Abu Ghraib.
- Nadya. - Da.
Câți deținuți sunt?
Mii. Fac razii în fiecare noapte.
Doamne Sfinte...
Locul ăsta e un butoi cu pulbere.
Uită-te la asta, Sergio.
Mi-au spus că tocmai gardienii au făcut aceste desene,
pentru ca prizonierii să știe ce-i aștepta.
Suntem eliberatori, prietene.
Așa este.
Poporul irakian merită ceva mai mult decât un tiran ca Saddam Hussein.
- Cu asta suntem de acord. - Bineînțeles.
Tocmai de asta...
trebuie să spun
că sunt surprins, Paul,
să aud că reconstruiți Abu Ghraib.
Capturam membrii rezistenței, Sergio.
Trebuie să-i ținem undeva pe oameni.
Da.
Cu toate acestea,
simbolismul camerelor de tortură ale lui Saddam...
nu e mesajul pe care vrei să-l transmiți.
Lasă grija asta în seama mea.
Sergio...
Casa Albă te apreciază,
la fel și președintele.
Dar surprizele îi neliniștesc pe cei de la Washington.
Cum îi pot liniști?
Păi,
te întâlnești...
cu Sistani. Asta nu ajută.
Dă impresia că nu sunt stăpân pe situație.
Înțeleg.
Ascultă, Paul...
Discuția mea cu Sistani a decurs excelent.
E dispus să ofere sprijin Coaliției,
dacă organizăm alegeri conform constituției irakiene.
Avem propriul plan pentru alegeri.
Trebuie să stabilizăm situația.
Trebuie organizate curând, Paul.
Cu cât stați mai mult aici,
cu atât mai rău va deveni. Crede-mă, te rog.
Nu suntem în Timorul de Est.
Aici nu ești vicerege, Sergio.
Bun venit în liga mare!
Ați căzut de acord asupra rolului ONU?
Eu și prietenul meu, Sergio, am avut o discuție fructuoasă
despre mai multe subiecte. Amândoi ne dorim un Irak pașnic și liber.
Rolul pe care-l va juca ONU este unul asupra căruia încă discutăm.
Mă bucur că te-am văzut.
- Și eu, Sergio. - Gata, fără întrebări.
Din câte știți,
închisoarea Abu Ghraib se va redeschide?
Înapoi!
Sergio! Dle de Mello...
Dle de Mello,
v-ați întâlnit cu Paul Bremer la Abu Ghraib.
Nu cumva ONU este un paravan pentru ocupația SUA?
În primul rând, drag prieten,
îți răspund la întrebare.
ONU, Secretarul General
și Sergio Vieira de Mello, emisarul Secretarului General,
nu sunt marionetele sau paravanul nimănui.
Ați înțeles?
Haide, Sergio!
Suntem o organizație independentă.
Secretarul General Kofi Annan și eu însumi suntem independenți.
Față de oricine.
Așa că nici măcar nu sugera
că ne aflăm aici pentru a sprijini SUA sau coaliția.
În regulă?
Mulțumesc.
Sergio!
Adună tot ce știm despre ocupație.
Blocaje stradale, rețineri, tortură,
Abu Ghraib, totul.
Mâine dimineață vom trimite un raport complet Consiliului de Securitate.
Haide, n-avem timp de pierdut.
Să-i dăm drumul!
- Să adăugăm o anexă... - Verific eu.
...la secțiunea finanțelor.
O cafeluță?
Da.
Zahăr?
Da.
Trei.
Perfect.
Doriți și ceva cafea în zahăr?
Amestecă.
Va fi o noapte lungă.
Ne va trebui o notă introductivă convingătoare pentru dosar.
Trebuie să spunem lumii ce se întâmplă aici.
E un raport public sau doar pentru Consiliul de Securitate?
Doar pentru Consiliu.
Americanii și-ar pierde orice judecată.
- Sergio... - Să nu înrăutățim situația. Nu.
Auzi...
Rio de Janeiro.
Foarte curând.
Îți poți mișca piciorul, Sergio?
Poți să-ți miști vreun membru, pe lângă ce-am văzut?
- Nu. - În regulă.
Voiam doar să știu.
Liniștește-te.
- Stăm de vorbă, atâta tot. - Brațul meu.
Brațul mi-e...
E Bremer.
Paul.
Cu ce te pot ajuta?
Ai ținut o adevărată reprezentație.
„Nu suntem marionetele sau paravanul nimănui.
Nu sprijinim ocupația.”
Sunt convins că a fost în interesul amândurora, Paul.
Dacă ONU e independentă în ochii irakienilor,
alegerile pe care le vom supraveghea vor fi considerate legitime.
Iar dacă alegerile sunt considerate legitime,
putem pleca toți acasă.
Am decis că nu vom organiza alegeri
până vom fi pregătiți.
Da, și eu...
Și eu am decis ceva
ce trebuie să-ți spun.
Mâine-dimineață
vom trimite Consiliului de Securitate un raport complet al ocupației
și al multiplelor încălcări ale drepturilor omului.
Știi ce? Așteaptă. Trage pe dreapta.
Lasă-mă un minut.
Paul?
Un raport pentru Consiliul de Securitate? Nu poți face asta.
Cu tot respectul, nu ai nicio autoritate
de a-mi spune ce pot și nu pot face.
Mandatul Consiliului de Securitate e limpede. Ești aici
pentru a ne sprijini eforturile de a stabiliza și reclădi Irakul.
- Doar de asta te afli aici. - Sunt aici pentru că ați distrus țara
și n-aveți habar
- ...cum s-o reconstruiți. - Sergio,
ești un tip ambițios. Dar să știi
că atacând poziția SUA nu vei ajunge Secretar General,
îți garantez.
La revedere, Paul!
Ei bine...
A mers strună.
Așa cred și eu.
Pentru protecție, vor fi trei. Îi avem pe Gil și Sergio.
Dacă se întâmplă ceva, e posibil să rămânem peste noapte.
- Mulțumesc. - Și eu.
Mulțumesc.
Carolina, uite secțiunea financiară
- ...cu notițele finale. - Mersi.
E totul aici.
Organizează o conferință de presă la 9:00, înainte să se trezească americanii.
Conferință de presă? Facem raportul public?
Da.
Lumea are dreptul să afle ce se întâmplă aici.
Bine.
Sergio...
S-a terminat cu vizitele în Biroul Oval.
Mda.
Presupun că așa e.
Ce s-a întâmplat?
- Ce s-a întâmplat? - Te scoatem de-aici.
Îți promit.
Gil?
Vă cunoașteți?
Ești...
Gil?
În regulă.
Liniștește-te.
Gil?
Răspunde-mi, te rog.
Răspunde.
Răspunde-mi dracului!
Gil, ești teafăr?
Gil?
Baza Salvatoare, aici Salvatorul Șapte.
Am doi supraviețuitori
în clădire, aproape de parter, sub secțiunea prăbușită.
Recepționați?
Fetele mele...
Cum se simt fetele mele?
Și eu am o fiică E ceva deosebit, nu-i așa?
Baza Eliberatoare, am găsit supraviețuitori. Confirmați recepția.
Baza Eliberatoare, sunt Eliberatorul Șapte. Recepționați?
Terminat.
La naiba...
Cum se simte echipa mea?
Ce fac ceilalți?
Cum se simte Carolina?
ÎN URMĂ CU TREI ANI
TIMORUL DE EST
- Ești singur. - Poftim?
Poftim?
Ești singur.
Nu ai gardă de corp?
Păi...
M-am furișat.
Când va observa că lipsesc,
va veni în fugă.
Ești dat dispărut?
Poate.
Mă numesc Sergio.
- Sergio de Mello. - Da.
Păi nu ai voie să dispari de capul tău.
Nimic nu se compară cu sunetul unui Kalashnikov dimineața.
Presupun că armistițiul încă nu e respectat.
E modelul LMG, 600 de gloanțe pe minut.
Trebuie să mă întorc. Și tu, cred.
Cine ești?
Cum te cheamă?
Nu te pot proteja în felul ăsta.
- Ai auzit? - Da.
Trebuie să-mi spui măcar unde ești.
Știu, îmi pară rău. A venit dintr-acolo, dinspre păduri.
- Dinspre vegetație. - Hai!
Haide!
Îl ducem la zona de adunare.
Sergio!
Șase oameni înăuntru!
Stabiliți un perimetru în jurul clădirii.
Luați răniții de aici!
Stați acolo.
Lynn!
Îmi pare rău.
Voi rămâneți aici. Nu trece nimeni.
Haide!
Te țin eu.
Avem o știre de ultimă oră.
La sediul ONU din Bagdad a avut loc o explozie.
S-a întâmplat la Hotelul Canal.
Există un număr necunoscut de răniți,
iar elicopterele medicale au ajuns la fața locului.
Se fac eforturi uriașe pentru scoaterea zecilor de oameni
probabil prinși sub ruinele sediului ONU.
O secțiune a clădirii a fost aproape distrusă,
prăbușindu-se peste un zid de susținere.
Unii martori au relatat că ferestrele s-au spart la un kilometru depărtare.
Rezistă, frate.
Rezistă.
Ne vor scoate curând.
SEDIUL ONU TIMORUL DE EST
Nu sunt un mare adept al sfertului academic.
În cazul unei întâlniri diplomatice, nu.
Așadar,
există anumite ocazii unde e recomandat?
Da, bineînțeles.
Depinde de situație.
Mama m-a învățat să-i fac mereu să aștepte și să tânjească după mai mult.
Eu sunt Carolina, apropo.
Carolina Larriera, din Argentina.
Ai renunțat la Wall Street pentru a schimba lumea.
Consilier economic al guvernului de tranziție.
- Ți-ai făcut temele. - Absolut.
Așa m-a învățat mama.
Bine, înțeleg.
Carolina...
ce părere ai de șansele noastre?
Dacă tu îți faci treaba, mi-o fac și eu pe-a mea.
- Sergio, e aici. - Nu la asta mă refeream.
- Știu. - E aici, Sergio.
Scuză-mă.
GENERAL XANANA GUSMAO LIDERUL TRUPELOR REBELE
Dle general Gusmao.
Mă bucur să ne vedem, în sfârșit.
Este o adevărată onoare și un privilegiu să slujesc Timorul de Est.
Dle de Mello, am auzit multe despre dvs.
Reparatorul lumii, așa vi se spune, nu-i așa?
Nu e chiar așa.
De-a lungul timpului, am conceput...
diverse modalități de a încheia conflicte.
Ce modalități ați pregătit pentru noi, dle de Mello?
Pentru început, încetarea totală a focului.
De curând, m-am întâlnit cu prim-ministrul Cambodgiei
și m-a atenționat în privința voastră.
Mi-a spus că ONU a alergat aiurea doi ani în țara sa
și n-a lăsat nimic în urmă.
Acea poveste are și o altă versiune.
Dacă-mi permiteți să vă prezint...
membrii guvernului de tranziție.
Acesta e Gil Loescher,
- ...administrator adjunct. - Încântat.
- Asemenea. - Daniel Travers, ministru de finanțe.
Dr Faith Abujia, ministrul sănătății.
Îmi pare rău.
Îmi cer scuze, dle de Mello.
Aveți soluții rapide pentru probleme complicate, nu-i așa?
Indonezia vrea să ne radă țara de pe fața Pământului.
Nu avem timp de modalitățile ONU,
care au dus la moartea a milioane de oameni în Rwanda și Bosnia,
- ...sub ochii trupelor ONU. - Nu poți critica ce nu cunoști.
Am învățat din greșeli.
Bineînțeles, acum aveți nevoie de o poveste de succes.
Noi ne luptăm pentru independență de 24 de ani.
Nu vom fi noul vostru experiment.
Apropo...
asta...
se poartă doar de către bătrâni...
și de către liderii demni de respect.
Cum te simți?
Păi...
Cred că voi rămâne aici mai mult decât am plănuit.
Fă-i mereu să tânjească după mai mult.
Ce altceva te-a mai învățat mama ta?
Să mă feresc de bărbații însurați și hoinari.
Așadar, ți-ai făcut temele?
Bineînțeles.
Ne mai vedem.
Pentru cel mai influent oficial din istoria ONU!
Întrebarea este...
ce să fac cu această putere?
REȘEDINȚA GUVERNATORULUI
Da.
TIMORUL DE EST
Era de așteptat, să știi.
Să ți se facă curul arșice în fața tuturor.
Sunt sigur că ți-a plăcut.
Dacă aș fi Gusmao, știi ce-aș crede?
Aș crede că Sergio Vieira
vrea să se înțeleagă cu indonezienii, să-i trădeze pe rebeli
și să proclame încă o victorie rapidă.
Nu ai crede așa ceva.
Cât despre Cambodgia, a avut dreptate.
Încă nu s-a făcut dreptate, după două milioane de morți.
Ieng și-a ținut promisiunea.
Cel puțin în privința refugiaților.
CAMBODGIA
Stați pe loc!
- Nu vă mișcați. - ONU.
- Am familie, nu trage, te rog. - Da.
Nu trage!
Stați laolaltă! Aici, împreună!
Bine.
Ieng Sary.
Trebuie doar să dea din cap și suntem morți.
Stați aici!
Ce naiba faci? Sergio...
E în regulă.
Ai grijă.
Data de 10 mai,
anul 1968.
Noaptea Baricadelor.
Ce naiba se întâmplă?
Au fost împreună la Paris.
Studenți la Sorbona.
La Sorbona, evident. De ce nu...
IENG SARY LIDERUL KHMERILOR ROȘII
Așadar...
Sergio de Mello.
Revoluționarul.
Ai declarat că Sorbona
e universitatea poporului.
Așa e.
Și încă am cicatricea
care-mi servește drept amintire.
Revoluția noastră a fost zdrobită.
Ai avut de ales între a ceda...
și a lua armele în mâini.
Nu mai cred în solicitări imposibil de obținut,
dar voi face tot ce pot
pentru repatrierea refugiaților.
Știi ce?
Încă mă fascinează ceva...
Eu și Ieng,
într-o anumită perioadă a vieții,
eram foarte asemănători.
Ești...
incredibil.
- Chiar eram. - Incredibil.
Am un titlu pentru autobiografia ta.
Criminalii de război,
prietenii mei.
Gil...
tu ești conștiința mea.
Da.
Aș vrea să asculți de ea, uneori.
Încă un pahar?
Sigur.
- Adu sticla. - Da.
SEDIUL REBELILOR TIMORUL DE EST
El e Sergio de Mello. Are o întâlnire cu generalul Gusmao.
Nu permitem nimănui să se întâlnească cu generalul azi.
E vorba de administratorul Timorului de Est.
Nu. Nu permitem nimănui să se întâlnească cu liderul azi.
Bine.
Bună dimineața!
- Ce mai faci? - Bine.
Sunt Sergio Vieira de Mello. Am stabilit o întâlnire cu generalul,
chiar acum.
Îi spui c-am ajuns, te rog?
Așteptați.
Cum se scrie numele dvs.?
D, E.
M, E, L, L, O.
Mulțumesc. Așteptați puțin.
E soldat.
Respectă ordinele.
- Va dura o veșnicie. - Da.
Gaby, cred că...
fac o plimbare.
Bine.
- Te găsesc eu. - Spune-mi...
dacă se întoarce.
Da, bine.
Bună dimineața!
- Ce mai faceți? - Bine.
Ce fruct e ăsta?
Se numește areca.
Care trebuie mestecat.
Îl mesteci și ți se înroșește gura.
N-am mai văzut niciodată.
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
Sergio...
Bună!
Ce faci aici?
Te pot întreba același lucru.
Păi...
eu...
aștept.
Îl aștept pe general.
Înțeleg.
Da.
Cum ai de gând să-l convingi?
Nu știu.
Chiar nu știu. Adică...
Cred că trebuie să înțeleagă că nu sunt dușmanul lui.
Habar n-am cum să fac asta.
Ascultă, eu tocmai plecam, dar cred...
Cred că trebuie să-ți arăt ceva, dacă ai timp.
Păi...
Cred că am timp.
Bine.
Haide!
Uneori, schimbarea începe cu lucruri mărunte.
Acesta este Colectivul Bobometo, proiectul nostru pilot.
Le oferim acestor femei împrumuturi pentru a se lansa.
Ele se ocupă de restul.
Oamenii vor să muncească, vor să se simtă demni.
Ea e Veronica.
Claudia.
Acum, în sfârșit,
își pot câștiga traiul făcând ce-au făcut timp de secole.
Acest proiect demonstrează puterea microfinanțărilor.
Scopul nostru este...
să înființăm multe alte centre ca acesta în toată țara.
Ea e Senhorinha.
A pierdut totul, inclusiv cei doi fii, uciși de paramilitari.
Îmi pare rău.
Ți-ar plăcea să o asculți.
E deosebită.
Senhorinha.
- Bună dimineața! Ce faceți? - Bună dimineața! Bine.
Bună, Sergio!
Ești portughez?
Nu, sunt brazilian.
Ce faci aici?
Am fost trimis aici să administrez Timorul,
dar pentru o perioadă scurtă.
Bun venit!
Noi tot așteptăm să sosească viitorul.
Ce-ți dorești cel mai mult de la viitor?
Dacă-ți spun ce-mi doresc,
nu cred că ai înțelege.
Serios? Voi încerca să înțeleg.
Chiar aș vrea să știu.
Toată viața mea...
am lucrat pământul.
Dar acum...
pământul meu,
familia mea,
s-au dus, toate.
Nu mai am nimic.
Știi ce-mi doresc?
Aș vrea să mă ridic la cer...
și să mă transform în nor.
Și, apoi, aș străbate cerul
tocmai până-n locul în care m-am născut.
Și, ajunsă acolo,
aș vrea să cad ca ploaia.
Și...
să rămân pentru totdeauna...
în țărâna mea...
pe pământul meu.
Înțeleg perfect ce-ți dorești.
Atunci...
spune lumii să ne vadă
așa cum suntem.
Vrem să fim văzuți.
Cu toții.
Vreți să fiți văzuți.
Pot să te îmbrățișez?
Mulțumesc.
Cât de frumos mi-ai descris...
Noutăți?
- Aici? - Da.
- Ador ploaia. - Plouă zilnic la aceeași oră.
- Am fost... - E incredibil.
Ascultă,
am fost...
cu adevărat impresionat.
- Mulțumesc. - Și eu.
Mulțumesc.
- Mulțumesc. - Sergio!
Am un mesaj de la generalul Gusmao.
Aștept în mașină.
Vrea ca președintele Indoneziei să-și ceară scuze
pentru cei 24 de ani de război.
Și...
vrea independență deplină pentru Timorul de Est.
E imposibil.
Gata, dați-i drumul!
- Aici, acum! - Imediat!
Ridică-i!
Stai aici! Așa. Încet.
Așa.
Ține asta aici, așa. Foarte bine.
Unde e Sergio?
Nu știu.
Unde e Sergio?
Doamne...
Aveți nevoie de ajutor acolo?
Da! Ai experiență?
Pompier din New York.
- Coboară aici! - Vin, frate.
- Bine. - Vin ajutoare.
Acum.
Așa. Eu sunt Andre.
Bill. Mă bucur să te văd.
În regulă.
Am găsit doi supraviețuitori.
El e Gil. E conștient, tensiune 100 cu 60.
Sub el e Sergio, conștient și el.
Tensiune 90 cu 60.
Imobilizați de la șolduri în jos.
Singura injecție am folosit-o pe Gil.
Trebuie să-l extragem primul.
Nu sună prea bine.
Stația e moartă.
Transmit, dar nu primesc nimic.
Corpul Inginerilor Armatei are echipament la Aeroportul Bagdad.
Folosește codul meu, Nomad Doi.
Sună-i pe ei
și se vor ocupa.
Baza Nomad, sunt Nomad Doi.
Nomad Doi, aici Baza Nomad. Comunică.
Mereu ai reușit să depășești dificultățile.
- Până acum. - Ne trebuie o echipă de descarcerare.
- Ajută-mă puțin! - Ridică-l!
Recepționat. Căutam echipamentul acum.
- Vino aici, dră! - Pleacă!
Te duc la camionul de aici.
Stai în spate.
- Stai acolo! - Urcă în spate!
- Ai grijă la cap! - Gata?
Ridică-ți picioarele!
- Gata! - Pleci acasă!
Sergio!
În regulă.
Sergio!
E cineva acolo.
Sergio!
E cineva?
- E Gaby. - Afară?
Sergio!
Unde ești?
Aici!
- Ești teafăr? - Da, Sergio.
Gaby, ne trebuie apă
și soluții intravenoase.
Acum așteptăm
- ...echipamentul greu. - Da.
Dar nu mai avem timp. Poți să pui biciul pe cineva?
- Bineînțeles. - Du-te!
- Gaby? - Da!
Carolina cum e?
Și ceilalți?
Totul e bine.
Toți sunt teferi, Serio.
Nu-ți face griji.
Aduc apa imediat.
A spus că toți sunt teferi.
Minte.
- Nu trebuie să faci asta acum. - Ba da, Gil.
E prea din scurt.
- Te rog, nu acum. - Așteaptă!
N-am străbătut jumătate de glob, ca să primesc ordine...
Continuă.
De la un rebel timorian cu diplomă de liceu.
Am fost trimiși să administrăm Timorul de Est.
- Am fost trimiși... - Știm ce facem.
...să administrăm Timorul de Est temporar.
Înțeleg. Așadar, toți predăm puterea localnicilor, cu excepția ta.
- Da? - Dacă nu-ți place...
- Nu-mi place. - ...poți să pleci.
Atunci, pleacă.
În regulă.
Așadar...
Am fost trimiși aici în calitate de suzerani.
Dar sper ca la plecare să fim priviți drept colegi respectați.
De acum înainte,
ordinele noastre vor veni direct de la voi.
Pentru că ce vrem să facem aici...
e extrem de important.
Vrem să clădim
prima nouă națiune din secolul XXI.
Așadar, să ne cunoaștem.
Ridicați-vă, haideți! Apropiați-vă!
Haideți să ne prezentăm!
Gil, începi tu?
Mă numesc Gil Loescher și...
lucrez la ONU.
Partea asta e secretă.
Treci dincolo!
„Întreaga-i viață a fost în căutarea unei căutări.
Viitorul îi modelează prezentul.
Totul nu e decât o nesfârșită înlănțuire de dorințe.”
The Escapist.
Se potrivește perfect
cu o omletă mexicană.
Băieții tăi ce vârste au?
Cel mai mare...
are 22 de ani.
De fapt, 21.
Iar celălalt are 19 ani.
Cât de des îi vezi?
Nu destul de des.
RIO DE JANEIRO
Încetează!
Copii!
Lurdes!
Bună, bunico!
Moqueca de creveți cu ulei de palmier roșu.
- De unde ai luat? - Din Bahia.
Pentru tine, fiul meu.
Mă bucur să sunt aici.
Cum a fost la plajă?
Apa a fost excelentă.
Mă bucur foarte mult că ai venit cu copiii.
ONU a început repatrierea a 400.000 de refugiați cambodgieni,
parte a acordului de pace semnat cu notoriii Khmeri Roșii,
un lucru considerat imposibil.
Băieți, la masă!
- Vorbiți engleză cu bunica. - Scuze.
Nu-ți cere scuze. Nu e vina voastră că tatăl vostru nu v-a învățat portugheză.
Sau că bunica voastră, soție de diplomat de carieră, nu știe franceză.
Cine a spus că nu știu?
O să vă placă la nebunie!
Priviți ce creveți mari!
Dă-mi lingura.
Spune-le ce e.
E o mâncare originară din Salvador, orașul natal al lui Lurdes.
Se numește moqueca și este, probabil, cea mai gustoasă mâncare braziliană
- ...pe care... - Adrien.
- ...o veți mânca... - Tată.
- Este... - Bine.
Scuze, tată.
Doar că nu prea mi-e foame acum.
Ce?
Am alergie la creveți.
De când?
Dintotdeauna, tată.
Ne-am căsătorit de tineri...
și am decis să le oferim băieților un cămin stabil...
alături de mama lor, în Geneva.
Eu muncesc...
Eu muncesc pe teren.
Salut!
Da.
E în regulă.
Da, voi fi acolo.
Mulțumesc.
Când sunt într-o misiune...
știu ce rol trebuie să joc,
pentru a termina treaba în timpul pe care-l am la dispoziție.
Nu cred că mă pricep prea bine...
la sarcini pe termen nelimitat.
Iar acum?
Luăm micul dejun.
Iar acum ce facem?
Urmează să ne răsfățăm.
Am o melodie pentru tine.
Nu puteți trece.
Lăsați-mă să trec!
Trebuie să ajung acolo!
Vă rog, dați-mi voie!
- Nu se poate. - Vă rog!
Voi ce faceți?
În nicio circumstanță, niciun musulman
sau om întreg la minte nu se poate baza pe ONU.
Organizația Națiunilor Unite este o armă de ucis.
Suntem masacrați zi de zi,
în timp ce ONU stă și se uită.
Vrei niște ceai?
Fratele tău e cu tine?
Tată, Adrien este...
Da, sunteți ocupați.
Înțeleg.
Te iubesc.
Și pe fratele tău.
Mulțumesc.
PALATUL PREZIDENȚIAL INDONEZIA
Te simți bine?
Da.
- Nu trebuie să-ți spun că... - Dar o să-mi spui.
Inițiem discuții cu guvernul
care a măcelărit timorieni decenii întregi.
Ești sigur că te simți bine?
Știi ce-aș vrea?
Ce?
Aș vrea să cad din cer...
precum ploaia...
și să rămân pentru totdeauna...
acolo unde mi-e locul.
Sergio.
Ce dracu' îndrugi acolo?
- Vă rog. - Mulțumesc.
GUS DUR PREȘEDINTELE INDONEZIEI
Dle de Mello...
dvs. ați solicitat întrunirea.
Da, așa este.
Domnule președinte...
mă aflu aici
pentru că cetățenii Timorului de Est, în cadrul unui referendum,
au ales să fie independenți.
Așa își doresc să fie văzuți
de către restul lumii.
Iar pentru cei 24 de ani de dominație indoneziană
și cele 200.000 de vieți pierdute,
vor să vă prezentați scuzele.
Pardon?
Da.
Regret că vă refuz o adevărată reușită diplomatică,
dar lumea nu e atât de simplă.
Uneori, este.
Vremea ocupației a trecut,
domnule președinte.
Nu-și doresc decât să fie...
recunoscuți drept ceea ce sunt.
Pentru că modul în care dvs. îi priviți
va determina modul în care întreaga lume
vă va privi pe dvs.
Te simți bine?
Uite!
Mergi mai repede.
Poftim?
Mai repede!
Te iubesc.
E abandonată de la Războiul Civil.
Vezi?
Abia se mai poate vedea.
Portughezii au construit asta în 1515,
sperând să găsească Insulele Moluce.
Toți au venit și-au plecat.
Olandezii, portughezii.
Iar acum, noi.
Indonezienii nu-și vor cere scuze?
Așa se pare.
Timorul va fi liber?
Da.
Treaba noastră aici...
aproape s-a încheiat.
Nu trebuie să faci asta.
Misiunea aproape s-a încheiat,
nu-i așa?
Știu ce-mi doresc de la viață, Sergio.
N-am de gând să aștept ca tu să decizi ce vrei de la a ta.
Nu pleca.
Ai mei l-au sunat pe comandantul bazei.
Au sunat și la biroul lui Bremer.
Nu găsesc echipamentul nicăieri.
În orice alt oraș din lume,
erau deja extrași de aici, știi asta.
Ce harababură...
Bill...
Nu mai vine nimeni,
nu-i așa?
Nu pare să mai vină nimeni.
Ce s-a întâmplat, de fapt?
Nu știu.
Au lansat o bombă.
Dar de ce la sediul ONU?
Țintă ușoară.
N-are un aer foarte primitor,
nu-i așa?
Suntem la Bagdad, Sergio, nu la Saint-Tropez.
Stați aici!
Sergio.
Ce face?
Sunt sigur că înțelegi.
E în regulă.
Vor să plecăm.
- Cine? - Tipul de la ONU.
Nu vrea ca localnicii să creadă că ONU e parte a ocupației.
N-am vrea așa ceva, nu-i așa?
Și lunetiștii.
Și lunetiștii?
Bine.
Faci mișto de mine?
Asta e tot ce ai?
Îmi pare rău, asta e tot.
Cum să nu iubești armata?
Ce pizda mă-sii, serios?
Cea mai puternică armată din lume...
și asta e tot ce pot?
Ce puteau face era să ne păzească sediul cu tancuri.
Trage!
- Ce-a fost în capul tău? - Ce pizda mă-sii îndrugi?
N-ai gândit.
De când am ajuns la Bagdad,
ne-ai pus viețile în pericol.
Am luat o decizie.
- Bună decizie, Sergio! - Ceva tu n-ai să faci vreodată.
Să te fut!
- Du-te-n mă-ta! - Încercați să rămâneți optimiști.
Vom fi optimiști, în timp ce tu-ți umpli poșeta cu pietre.
Să te fut, Gil!
Futu-i!
- Sergio... - Le-ai spus soldaților
să plece?
Da, Lynn.
Trebuie să evaluăm situația din punct de vedere al siguranței.
Îmi asum deplina responsabilitate, Gaby.
Deplina responsabilitate.
Qabush, închide ușa, te rog.
N-avem de ales, trebuie să lucrăm cu americanii.
Dar nu ne putem ascunde în spatele unui zid de muniție.
Vreau să spun...
că acum...
mi-e mai limpede ca oricând...
de ce suntem aici...
și de ce v-am rugat să veniți, dragi colegi și prieteni,
și de ce această misiune are nevoie de cei mai buni...
profesioniști din corpul diplomatic ONU.
Nu suntem aici pentru a reclădi Irakul...
sau ca să spunem oamenilor ce să facă.
Trebuie să ne arătăm poporului irakian
cât mai deschiși.
Deschiși, așa cum suntem noi, căci noi suntem ONU.
Și asta facem cel mai bine.
În regulă. Aveți modelele alegerilor?
Da, din Timor până în Kosovo.
În regulă.
Să-i dăm drumul!
Bun venit la Bagdad!
Gil?
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, futu-i...
Și mie îmi pare rău.
Aveai dreptate.
Ba nu.
Îmi pare foarte rău.
Mulțumesc, Sergio.
Domnule.
- Poliția militară. - Dle căpitan.
L-am găsit pe Sergio înăuntru.
- E în viață? - Da, dle.
Scoateți-l afară.
Cât de mare a fost explozia?
Clădirea ONU din cadrul Hotelului Canal este separată de celelalte.
Zona este destul de...
- Dle Marshall... - Are puține...
Așteptați o secundă, fiindcă Paul Bremer,
administratorul SUA în Irak, face o declarație
și aș vrea ca telespectatorii să-l asculte.
În acest moment, dragul meu prieten Sergio
este undeva...
sub dărâmături. Facem tot ce putem pentru a-l scoate.
E posibil să fi fost ținta acestui atac,
dar asta ne va spori determinarea de a lupta contra terorii...
oriunde am fi.
Vă mulțumesc foarte mult.
Când știm mai multe detalii,
vă vom anunța.
E tot mai greu să respir.
Știu.
Trebuie să înțelegi ceva.
Ca să te putem scoate de aici...
Trebuie să-ți amputăm ambele picioare, Gil.
Știu.
Ți-am dat deja doza maximă de morfină. Mai mult te-ar omorî.
Faceți ce trebuie ca să ne scoateți.
Duceți-mă înapoi la familia mea.
Da, dle.
În regulă, prietene.
Te scoatem de aici.
Bine.
În regulă.
Așteptați!
- Gil. - Ține-ți gura odată!
Așteptați!
Mai așteptați.
Iartă-mă.
Îmi pare rău.
Unu, doi, trei.
Hai!
Sergio,
mă întorc după tine.
Mai rezistă un minut.
- Bine, hai! - Așa.
Haide!
Trage!
Du-te acasă, prietene.
Du-te acasă.
„TOTUL NU E DECÂT O NESFÂRȘITĂ ÎNLĂNȚUIRE DE DORINȚE.”
- Poți aștepta un minut? - Da.
- Desigur. - Perfect. Mulțumesc.
Bună!
Mulțumesc că ai venit.
Mâine e ziua cea mare.
Ești foarte mândru, cu siguranță.
Sunt.
Ai spus că ai niște documente pentru mine?
Da.
„Totul nu e decât o nesfârșită înlănțuire de dorințe.”
Sergio, e încântător.
Desigur.
Dar...
îmi poți spune acum...
chiar acum, pe loc, ce vrei?
Îmi poți spune asta?
Există...
un loc...
în Rio...
unde un afloriment stâncos se întâlnește cu marea...
pe plaja Ipanema.
Se numește...
Arpoador.
E un loc unde tatăl meu
obișnuia să mă ducă
în copilărie.
Și e un loc...
la care și în prezent revin, când ajung la Rio.
Vreau să mă întorc acasă.
Vreau să mă întorc în Brazilia.
La Arpoador.
Și vreau să încetez...
să fiu ceea ce vor oamenii să fiu.
Pare ușor...
dar pentru mine nu e deloc ușor.
- Asta ar trebui să faci. - Așteaptă.
Privește-mă!
Vreau să apuci să vezi această țară independentă...
și liberă.
Și te vreau pe tine.
Te vreau cu adevărat.
Privește-mă!
Te vreau cu adevărat.
Ai face bine să fii sigur. Și eu te vreau!
Hai!
Nu pot!
Liber!
Gata. În regulă, prietene.
Haideți!
Sunt gata să fie evacuați.
Se întorc, pregătiți targa.
- Trebuie să plecați. - Nu plec!
- Nu plec. - Acum!
Nu mă opriți, vă rog.
- Nu puteți trece. - Nu mai pot!
- Trebuie să ajung acolo! - Ascultați...
- Trebuie. - Nu se poate.
- De ce mă opriți? - Trebuie să plecați.
- E periculos. - Vreau să-l găsesc.
Trebuie să-l găsesc pe Sergio al meu. Înțelegeți?
- Sergio de Mello? - Da. Trebuie să trec.
Vă rog, lăsați-mă!
Treceți.
Gaby?
Carolina!
Gaby!
E aici. Sergio e aici.
- Aici. - Poți să-mi arăți?
- Pot să-l văd? - Nu.
Dar poți să-i vorbești.
Îți arăt.
Te va auzi.
Sergio, dragostea mea,
ești acolo?
Sergio?
Sergio, dragostea mea, ești acolo?
Carolina?
Sergio?
Da, e acolo.
Sergio, iubitule, sunt aici!
Ești...
Ești teafără?
Iar ceilalți?
Te iubesc.
Îmi amintești noaptea aia din Timorul de Est?
Noaptea independenței.
A fost bine.
Am făcut ce trebuia făcut.
Ascultă, există cel puțin trei recepții oficiale astă-seară.
Bill Clinton te-a invitat la el, la fel și Kofi.
Nu mergem la niciuna dintre ele.
Bine.
Știu ce vreau să fac în seara asta.
- Bineînțeles. - Bine.
- Încetează! - Să mergem!
Haide!
Noapte bună, Gaby! La revedere!
Ești gata?
Mereu.
Salutare, Sergio!
Doamnă,
trebuie să părăsiți zona.
Vă rog.
Doamnă, aducem echipamentul greu.
Trebuie să părăsiți zona.
- Aducem echipamentul greu. - Nu plec.
Mai bine plecăm.
- Nu plec! - Trebuie să plecați.
Carolina, haide! E mai bine așa.
Conflictul militar poate fi greu.
Un regim irakian confruntat cu propria disoluție
poate recurge la măsuri disperate.
Emisarul ONU Sergio de Mello s-a aflat în Biroul Oval azi...
Mulțumesc.
Ce mai faci?
...să respecte legislația internațională.
Aveți întrebări sau vreți să vorbesc eu?
Așadar...
M-am întâlnit cu dl președinte Bush,
care mi-a prezentat poziția Statelor Unite ale Americii,
- ...iar eu i-am reamintit... - Dle, masa dvs. e gata.
Nu cred că cineva poate anticipa numărul de pierderi de vieți omenești în război...
Mulțumesc.
Ești încântătoare.
Mulțumesc.
Scuze pentru întârziere.
Nu-i nimic.
Așadar...
Bush va dori să te duci în Irak.
Încă n-a cerut asta oficial, dar o va face.
Ce vei face?
Orice ar fi, mergem la Rio.
Știu ce-ai spus de Rio.
Dar te cunosc.
Dacă mă duc, va fi doar pentru patru luni.
Cel mult.
Și...
mă duc doar dacă vii și tu.
E un război ilegal, împotriva tuturor crezurilor tale.
Războiul are loc deja. Crezurile mele sunt irelevante.
Știu asta!
Spun doar că nu trebuie să fii tu.
Pot trimite pe oricine altcineva.
- Pe cine? - Nu-mi pasă.
Bush o să-ți fie dator vândut.
Iar mandatul lui Kofi e pe final, asta e...
Mă cunoști. Nu mă gândesc la asta.
După Irak,
mergem la Rio.
Și știi ceva?
În curând, voi pleca de la ONU...
și-mi voi termina dizertația.
Și te întorci la predat.
Băieții vor veni să ne viziteze.
Băieții.
Fiii tăi nu mai sunt copii.
Mama va fi încântată să te cunoască.
Desigur.
Bineînțeles, fiindcă ești țicnită.
Așa sunteți amândouă. Țicnite.
ONU APELEAZĂ
Nu răspund.
Sau îi poți refuza...
pe toți.
Kofi, Bush.
Și toți ceilalți.
- Să-ți arăt cum se face? - Da.
Bine.
Repetă după mine.
- Nu. - Nu.
Nu.
Ești lucid, Sergio?
Salut, amice!
Mai ești aici?
Cum te simți?
Ești soldat de carieră?
Eu? Nu.
Sunt rezervist.
Acasă sunt pompier, șef de echipă.
Îți place?
Alerg prin clădiri în flăcări.
Cum să nu-mi placă?
Are hemoragie internă.
Nu mai e timp.
Ba este.
Astăzi suntem toți șocați și îndurerați
KOFI ANNAN SECRETAR GENERAL ONU
...de pierderea celor dragi.
Raid, Lynn, Ihsan,
Emaad
și Basim.
Reham,
Ranillo, Rick,
Reza,
Jocelyn,
Christopher, Martha, Fiona,
Nadya.
Și Sergio,
dragul meu prieten.
Chiar și pentru cei
care nu te cunoșteau personal,
erai mereu Sergio și atât.
Mesajul meu e foarte simplu.
Nu uitați niciodată că adevăratele provocări, dar și adevăratele roade
ale activității în cadrul ONU le găsiți muncind pe teren.
Acolo unde oamenii suferă
și au nevoie de voi.
Mult noroc!
Bun venit în organizație
și nu ezitați să ne cereți ajutorul.
Toate cele bune!
Bine.
Mulțumesc.
MOARTEA LUI SERGIO VIEIRA A FOST UN PUNCT DE COTITURĂ PENTRU IRAK
ȘI A MARCAT FINALUL UNEI ERE ÎN DIPLOMAȚIA ONU.
ONU ȘI-A RETRAS MISIUNEA DIN IRAK,
IAR ÎN ȚARĂ S-A DECLANȘAT UN LUNG RĂZBOI CIVIL.
ATACUL A FOST REVENDICAT DE CĂTRE ABU MUSAB AL-ZARQAWI,
LIDERUL ORGANIZAȚIEI AL QAEDA ÎN IRAK.
ZARQAWI A FOST UCIS ULTERIOR, DAR ORGANIZAȚIA LUI ÎNCĂ FUNCȚIONEAZĂ.
ASTĂZI, POARTĂ NUMELE DE ISIS.
PERSONAJUL GIL LOESCHER PORTRETIZAT ÎN FILM
E UN MIXT ÎNTRE LOESCHER ȘI MEMBRI DIN ECHIPA LUI SERGIO.
LOESCHER N-A AJUNS ÎN TIMORUL DE EST.
A SUPRAVIEȚUIT ATENTATULUI ȘI A REVENIT LA FAMILIE.
CAROLINA LARRIERA A FOST DECLARATĂ SOȚIA LEGALĂ A LUI SERGIO ÎN BRAZILIA
ȘI CONTINUĂ SĂ LUCREZE ÎN DOMENIUL ECHITĂȚII ECONOMICE.
LOCUIEȘTE ÎN RIO DE JANEIRO,
NU DEPARTE DE AFLORIMENTUL STÂNCOS, CUNOSCUT SUB NUMELE DE ARPOADOR.
Subtitrarea: Marian Mangalagiu